Hver af de vise mænd fra Østerland!


– Det er ligesom om jeg havde set det ansigt før!


De skal altid afsted, ud af landet, naar det her begynder at fryse


sagde den gamle mand.


Men noget alt for lidt


Storken tager uden vrag den første, han ser.


Vi gjorde det, og hun skrev


Men johannes var konge over hele riget


Nu går jeg lige op i solen


Men den lille blå blomst ved vandet, den skulle også med


Huset har hun ladet os beholde til arvepart!


i én time kan man leve et helt menneskeliv!


Ja, den ved jeg ikke, sagde han, og ingen ved den


han er en kongesøn!


Sneemanden eventyret eventyr af hans christian andersen h


Jeg har haft så frygtelig mange kærester!


den tænkte ikke på mig.


ham vil vi ikke tåle!


Her er ingen der kan det uden loppen!


Ja, roserne dernede i vandet ville jeg også kysse


Ikke stødte den mod noget klippestykke, ikke blev den slugt af nogen haj


Det har studenten skrevet!


men nu har han vist glemt dig for prinsessen!


det var sneen, hun mente, men hun kunne jo ikke forklare det tydeligere.


Men, leve er ikke nok


Vær så god, hr


jeg hørte så tit om den smukke, sælsomme skik.


Han kan klinkes endnu


Der er ild og is indeni mig og luften er så tung


Jeg er nær ved at sejle!


Kan du huske den døde mand, de onde mennesker ville gøre fortræd


det tænkte slet ikke på, hvor mange øjne, der søgte det.


Ja, hvor var gutterne.


De mene paa den maade


Skønjomfru stod i ægtestands glorie


jeg tror han får gode kræfter, han slår sig nok igennem!


De må ikke tale til mig!