Her hviler en enkefrue, der havde svanesang i munden, og uglegalde i hjertet


Du skal ikke ringe igen!


men jeg lover Dem, jeg skal aldrig glemme Dem!


En stor by er det


den stod som nystøbt udenpå, og med hygge og bekvemmelighed indeni.


råbte hun ganske højt.


Hun har sendt den lille herop, og nu er den anbragt


Det må være kedeligt at stå på trappen, jeg går hellere indenfor!


Saa bliver jeg dog der paa hjemmets grund


Men sådan er nu verden


det må jeg have!


I morgenstunden var det onde vejr forbi


Anthons fader var død, fremmede boede i fædrehuset


her ned sank lille Inger.


Europa set i otte dage


– og straks fløj der en and hen og bed den i nakken.


I fuld stads stod hun og Ib var i de daglige, gamle klæder.


Den skal du føle og finde dig i


Til sidst havde han berejst alle lande, uden de vildes land.


Peter kunne langt fra måle sig med mig i sprog.


Der sejler en træsko


Valdemar Daae stod alvorlig og tankefuld, en lille Stund.


vi tog da om bord.


Fanden ved nok, hvorledes han skal tage de folk!


Tak og velsignelse selv!


Ja du skulle gøre gavn


Bare vi havde den gamle bedstefader klinket


Men ikke et ord blev sagt


Jeg bliver siddende, så længe denne vind blæser, det smager mig!


sagde træet, det er jo i denne vinter, jeg er kommet fra skoven!


og jeg løsnede Baandet, lod den flagre bort - hjem til Faderen.


gentog han, ja hver nat kommer han, hyler og kvæler mig.


Da var jeg enogtyve år


Hvad skal jeg så nede i træet spurgte soldaten


Der var så dejligt ude på landet.


Det er jo en dejlig mand, du får