Det er en dejlig alder


sagde uglefader, det er ikke noget for børnene!


jeg kan ikke taale at være i Spænding!


Jeg vil dele mig imellem dem


Er man en digter, saa kan man koge suppe paa en pølsepind


Her hviler en frøken af god familie.


Han går stærkere til end vinden, han bringer aldrig tilbage hvad han tog


Jeg er blevet så meget legeme, jeg har ordentlig fået kød og klæder


Hun gav et forfærdeligt skrig, da hun saae mig saa nær


Men hvor er portnøglen!


Den uhyre slange, som omspændte jorden i havdybet, rystede i krampetrækninger


Og den gamle mand, som fortalte alt dette, rystede vemodig med hovedet


Gør fornuftige spørgsmål når i spørger, sagde moderen


det er nok med betydning, den er lagt her.


Jeg sover og drømmer


Skønt op i de tres, det er også en dejlig alder, så velsignet


Men dog takker vi vor gud for den


Før dag stod han op, kyssede os alle til afsked og drog bort


De bad ham blive.


»Det er en Feiltagelse!


Lad os blive ved at være interessante for os selv


Det har jeg ikke, sagde svinehyrden, der sad på grøften, lo og sang.


De, som en lærd mand, ved vistnok hvor underlig naturen er


Den var kommet hjem til sit land, den fik velkomsthilsen


Du er nok ikke klarhovedet!


således mødtes første gang vi to, Aphtanides og jeg.


Lad mig se det æg, der ikke vil revne!


Nu kom den hellige Julefest.


Hør de søde små fugle deroppe!


Molly var slet ikke i hans Tanke.


Hvad har du der spurgte bondemanden


og så fløj mutter.


Og dog er Glænøs dage talte.


Den unge kunstner var i disse dage - død


Men hvad er dog det for noget


Hvor hvor kurrede duerne


Og hun holdt sig op til plankeværket